ROMANOVI
Obrada by: www.exyusubs.com
Gledala sam film o dvoje koji su se zaljubili.
Momak je rekao nešto kao: "Imamo mnogo toga zajedničkog."
Kasnije u filmu, svađaju se i devojka kaže: "Suprotnosti se privlače."
Mislim, ne znam.
Šta je od toga istina?
Pretpostavljam da je i jedno i drugo istina.
Ipak su to samo reči iz filma.
Ponekad mislim da smo previše različiti.
Da li tako treba da bude ili treba da volimo iste stvari?
Majkl?
Mislim da ona treba da radi ono što želi. -I radim.
Ali stvar je u tome da ti ne želiš da radiš ništa.
Mislim, ne voliš da plešeš, ne želiš da ideš u kuću moje porodice na jezeru,
ili da ideš na pešačenje, ili u bioskop, ili u posetu prijateljima.
Ti to ne razumeš jer radiš kod kuće, a ja svaki dan moram u kancelariju.
Ali zar to nije razlog više da izađeš i zabaviš se? -Nikad nisam kod kuće.
Nije mi važno šta radimo. Uradila bih sve što želiš.
Važno ti je, jer ti donosiš sve odluke...
šta da radim u slobodnom vremenu, koliko sati radim,
koliko sam plaćen. -Biznis je zajednički. -Dobro.
Ali oboje znamo da si ti gazda, a ja radnik. -Zašto to uvek govoriš?
Jer je to istina. -Šeli, trudimo se da ne tražimo od ljudi da uvek nešto kažu.
Je li tako?
Majkl? Samo sam radoznala.
U čemu uživate?
Volim mnogo stvari. -Ne mogu da mu čitam misli.
Iznenadila sam ga tim odmorom, jer se pridružio tom društvu
da sazna više o istoriji svoje porodice. Poslali su brošure
i jasno sam ga čula kako kaže: "To izgleda sjajno."
I izgleda sjajno. -Majkl, zašto ne kažete Šeli šta biste voleli da radite?
Znate šta? U pravu ste. Ne mogu ništa da smislim.
Uradiću sve što želiš.
Znam da je skupa. Ne pokušavam da to protraćim.
Moraš li to da radiš baš sad? -Nemoj. Zaslužujem ovo.
Da?
Hvala. -Ej, imam Ester da pokrije tvoj sutrašnji satelitski sastanak.
Zašto? Ne idem do petka. -U rasporedu piše da imaš obaveze u poroti.
Dođavola.
Moj tata kaže, da bi se izvukao moraš ih samo uveriti da si rasista.
Pa, samo ću da im kažem istinu.
Pravda ne postoji.
Glup ili težak? -Ima 4,4 iz St. Peta, tako da je verovatno oboje.
Majkl Romanov. Sjajno je što smo se upoznali, Endrju.
Volim da počnem tako što ćete mi svojim rečima reći
koji su vaši ciljevi, snovi, interesi.
Treba mi 1600. Želim da idem na Harvard.
Šta biste rekli ako vam kažem da možda ima drugih opcija koje su bolje za vas?
Rekao bih da želim nazad svoje pare jer garantujete zadovoljstvo klijenta.
U redu. A možete li mi reći zašto želite da idete na Harvard?
Jer mogu da radim šta želim umesto da zauvek ostanem ovde,
radim bezvezan posao i budem gubitnik.
Jer ljudi koji su ovde su gubitnici.
Pa... ne znam.
Vi pomažete ljudima da odu na Harvard. To je sjajno.
Mogu odmah da vam vratim vaš novac, jer
želeti nešto i imati to su dve različite stvari.
Ne ako idete na Harvard. -Ponavljanjem "Harvard", Endrju, to se neće desiti.
Morate prihvatiti realnost i pokušajte biti srećni s onim što imate.
Jejl? -Ne slušate, Endrju.
Velika tajna... nikog ne usrećuje.
Došao sam ovamo baš zbog pripremnog testa.
Naći ćemo vam dobar fakultet drugog, možda trećeg ranga,
gde možete da se zabavljate i uživate naredne četiri godine,
jer to će biti najbolje godine u vašem životu.
To je garantovano.
Možeš li ući na internet i zaustaviti Nedeljne novine?
Ne želim da to bude aktuelno dok smo odsutni.
Možemo li da ih zaustavimo zauvek? Misliš, da ih prosto recikliramo.
Meni se sviđaju ukrštenice.
To možeš da radiš onlajn. -To nije isto.
Ali znaš šta? Da, uradi to.
Pretpostavljam da ćemo sad da spavamo.
I dalje možeš da igraš svoju igricu.
Ovo traje celu večnost.
Ne, hvala.
Kakva je to igrica? -Molim?
Jesu li to ribe? -Male pande.
Zarobljene su u mehurovima i moraš da uđeš u njih da ih oslobodiš.
Aha. -A ako ih ne oslobodiš, mama će plakati. -A ako ih oslobodiš?
Onda ideš na sledeći nivo. On je malo drugačiji. Obično teži.
To treba da objasniš sudiji. Nikad te neće uzeti.
Ja sam Deril. -Majkl.
Da. A šta je s njom?
Zezaš me? -Dušo, stvarno sam pokušao.
Znaš da odlazimo u petak. -Ne znam šta da ti kažem. Rekli su da će biti brzo.
Dva dana će trajati suđenje za ubistvo? -Šeli, to nije kao na TV, u redu?
Tako su rekli.
Mislim da ne možemo da dobijemo nazad naš novac. -Slušaj, to je zakon.
Ne mogu ništa da uradim. Štaviše to je moja građanska dužnost.
U redu. Pokušaću da zamenim let za noćni.
Odrasla u siromaštvu, Sara Elkins
više od 76 godina živela je od fiksnog prihoda.
Njen muž Leri ostavio joj je stambenu zgradu,
nadajući se da će tako moći da je obezbedi.
Nažalost, njena želja da pruži dom problematičnom mladiću,
dovela je do njene smrti na kućnom pragu.
19. april bio je topliji nego što je uobičajeno.
Kurt Dejvis, optuženi, otišao je u svoj lokalni bar "Irska ruža",
uživajući u 6 čaša "Stare krune" i četiri flaše "Badvajzera".
Sara nije znala to i oko 20,30 te večeri razvalio je njena vrata,
razbio joj lobanju stonom lampom i tri puta pucao u nju iz neposredne blizine,
pre nego što je pucao sebi u butinu,
tvrdeći da su, navodim, uskočila dva latinosa, kraj navoda.
Dakle, mogli ste da budete na ulici, glasno su vikali, mislim, psovali su.
Je li to bila jedina interakcija koju ste videli? -Ne.
Sećam se da mu se gospođa Elkins jednom požalila i ostavila mu poruku.
A onda sam video da je on njoj ostavio poruku.
Je li ovo poruka koju ste videli?
Da. -Možete li da je pročitate?
"Nosi se, kučko. Moj pas radi šta želi."
Molim vas kažite svom klijentu da tako ne pomaže sebi.
Ej. -Zdravo.
Svoje sam ostavio u kolima. Da li biste imali protiv ako...
Ove su dobre.
Pretpostavljam da smo tamo jedina dva pušača.
Znam da ne bi trebalo da govorimo o tome, ali to je fascinantno, zar ne?
Jeste.
Da li ste to ranije već radili? -Ne. Ovo mi je prvi put.
Ali oduvek sam to želela. -Zašto?
Pretpostavljam da imam noćnu moru da ću biti uhvaćena za nešto
i to će biti dobra karma. -Griža savesti. -Pretpostavljam.
Jednostavno volim ubistva.
Volite? -Svi vole pravi zločin.
Ne znam. Cela moja porodica je ubijena, tako da mi se čini da je to uvek blizu.
Čekajte. Vaša porodica?
Pa, kako su vam dozvolili da budete u poroti? -O, to je bilo davno.
To je užasno. Kako? -Boljševici.
Stvarno? -Vi čak i niste Amerikanka. Kako ste dospeli u porotu?
Videćemo se unutra.
Kao što dijagram pokazuje, žrtva je imala tri rane od metka
i ozbiljnu frakturu lobanje,
što je dovelo do kontuzije mozga i konačno do fatalnog krvarenja.
Položaj tela na podu, zajedno sa izlaznim ranama od metaka pokazuje
da je žrtva već pala pre nego što je pogođena.
Uprkos početnoj povredi glave i gubitku krvi od dodatnih rana od metaka,
obdukcija je pokazala da je povreda mozga od metka u stvari izazvala smrt.
Sranje.
Da. Kakvo krvoproliće.
Mislim da je slučaj otvoren i zatvoren. -Mislite?
Aha. Moram da idem kući. -O, i ja.
Laku noć. -I vama.
Dobro, znači da možeš otpisati Borderlends i Asasins Krid,
ali ovi druge, ne znam, to je previše.
Zdravo. -Kako je bilo? -Ne smem da govorim o tome.
Mislio sam da nećete pušiti u kući. -Pa, imamo dogovor.
Ja radim njegove poreze, a on mi podiže raspoloženje. -Super.
Hoćeš li? -O, ne. Prestao sam.
Naručila sam picu. -Kladim se da jesi.
O, Majkl. Dozvolili su mi da promenim let za sutra, tako da ne brini.
Odlično.
Ko nije bio u položaju optuženog?
Nepravedno optužen, pokušava da dokaže da se nešto nije desilo.
To je kao da pokušavate da dokažete ono što ne postoji.
Je li odbrana završila?
Molim vas da napustite sudnicu kako bih mogla da dam instrukcije poroti.
To je sve?
11,00 je. Prema sudiji, možemo da glasamo,
da dostavimo našu presudu i onda počinje izricanje kazne,
i nadajmo se da ćemo do večere izaći odavde.
Slažem se. Kriv je. Glasajmo.
Dakle, uz podizanje ruke, koliko ljudi misli
da je gospodin Kurt Dejvis kriv za ubistvo prvog stepena?
Majkl? Sad glasamo.
To izgleda stvarno brzo. -Čuli ste sudiju. Imao je pošteno suđenje.
Poštovana su njegova prava. -Da, ma hajde. Užasan je.
Ne znam da li je ona bila svetica.
Znači zaslužila je da bude brutalno ubijena
jer je bila starica o kojoj niko nije brinuo.
Ne kažem da to ne izgleda loše.
Ali govorimo o stavljanju ljudskih bića u zatvor do kraja njihovih života.
Ovo je neverovatna odgovornost.
I kao prvo... ja verujem u ovu zemlju.
I verujem u pravilan proces i pravednost.
I u intersu... pravednosti,
želeo bih da se vratimo na par stvari. -Ne budi seronja.
Ej, čekaj. -Hvala.
Dakle...
odbrana je očigledno bila nesposobna.
Mislim, optužba je uzela ceo dan,
a taj klinac koji ga je branio uzeo je 30 minuta.
Jer momak je prokleti lažov, a oni su imali furgon dokaza.
Ali kako da znamo da je baš on ubio?
A? Kako ovde nema razumne sumnje?
Opljačkana je. -A šta je s činjenicom da je preplavio sobu svojom DNK?
Cela zgrada čula je sve. Našli su njene stvari s njegovim krvavim otiscima
tačno ispod njenog prozora.
U redu, hajde da pokušamo ponovo.
Razumem. Ja sam jedini.
Ej, nemojte da osuđujemo čoveka na doživotni zatvor
samo da bismo mogli da uživamo u vikendu.
5 hiljada. To je koštalo 5 hiljada. -Čekaj. -Šta?
Mislim da ipak treba da ideš. -Šta? Neću sama da idem na krstarenje.
Zašto ne? Biće zabavno. -Sama?
Sunčaj se, igraj na blekdžeku, pij koktele. Radiš vredno, zaslužila si.
Znaš šta? Jesam. A znaš li šta ti zaslužuješ?
Propustićeš brod. Volim te.
Šeli?
Vi ste na Murano palubi. Želećete da se sećate toga.
To je prva klasa, tako da ćete imati sve svoje obroke u Palas trpezariji,
uključujući nedeljni ručak s kapetanom. -Je li lep? -Apsolutno.
Kad isplovimo iz luke treba da se popnete na palubu. To je najbolji deo.
O... -Molim vas. Bilo mi je zadovoljstvo.
Tužilac Dion: Je li bilo ikakvih aktivnosti na njegovom telefonu?
Gospođica Foks: Da. Našli smo jednu gugl pretragu u 20,41.
Tužilac Dion: I kakva je bila priroda te pretrage?
Gospođica Foks: Dozvolite da pogledam svoje beleške.
"Gde mogu da se upucam, a da ne umrem? K-I-L-T".
To je Fjuks. Gospođica Fjuks.
Zdravo. Prijavljujem se kao Romanov.
Trebaće nam ime, draga. -Naravno. Šeli.
Sa V? -Sa dva F.
Dimitri. -Šta je bilo?
Izgleda da ne mogu naći njeno ime. -Jer si previše sujetna da nosiš naočare.
Kako se zovete? -Šeli. Dva L i dva F.
Verovatno se vodi pod imenom mog muža. Majkl.
Razumem. Znači po venčanom. -Da. -Gde je on?
Mogu li ipak da se prijavim? -Naravno da možete, draga.
Rešiću to, Dimitri.
Nije mogao da pođe.
Bolje ćete se zabaviti bez njega.
Tu su brošure o događajima, nekoliko fascinantnih predavanja.
Možete da prisustvujete skoro svemu bez vašeg muža.
O, biće sednica o odšteti od ruske vlade.
Ali to je samo za direktne potomke. -Stvarno? U redu.
Hvala mnogo. -O, čekajte.
Videćemo se na balu velikog kneza.
Aleksandra je pisala svom mužu, caru, 1916. godine.
"Najdraži Niki, Rusija voli da oseti bič."
"To je njihova priroda... nežna ljubav"
"i gvozdena ruka da kažnjava i vodi."
"Kako bih volela da mogu da pretočim svoju volju u tvoje vene."
I ne zaboravite da su se venčali iz ljubavi.
Znate likove. Čuli ste priče o nemilosrdnom nasilju...
Je li zauzeto? -...krvoproliću...
Izvinite. -...i lukavstvu.
Oceubistvo, materoubistvo, bratoubilaštvo, čedomorstvo.
Mučenje je podignuto na skoro medicinsku preciznost.
Priča se, "Volga teče crvena od krvi Romanovih."
Ipak, baš te osobine su omogućile Romnovima da se održe
kao jedna od najduže vladajućih dinastija u istoriji.
Odupirali su se demokratiji. Podsticali su feudalizam skoro do dvadesetog veka.
Vladali su gotovo paganskim apsolutizmom.
To znači da su car ili carica imali direktan kontakt s Bogom.
A onda je to završilo, iznenadno... traumatično.
I to je vaše nasleđe.
Kombinacija grandioznosti i užasa.
Izvinite što vas uznemiravam. -Čuvate li ovu ležaljku? -Ne.
Vrlo su efikasni.
Mislim da su mi očistili sobu dok sam se tuširala.
Pa, ovo je prilično zahtevna gomila.
Ivan, uzgred. -Šeli.
Želite li piće? Dobro bi mi došlo jedno posle ovog. -Posle čega?
Posle predavanja. Video sam da ste ranije otišli.
Znate, volim istoriju. Samo mislim da je ne volim toliko kao neki ljudi.
I vi ste udati. -Zar niste rekli da se zovete Ivan?
Da, Ivan Novak. Moji su Poljaci.
Pretpostavljam da možete reći da "prolazim."
Ko su vaši? -O, ne znam, Škoti, Irci, ko zna. Koga je to briga?
Tačno.
Pa, ja ću na piće. Sigurni ste da nećete da mi se pridružite?
Ja ću da čitam. Hvala, u svakom slučaju. -U redu.
Onda mi obećajte da večeras na balu možemo da popijemo piće.
Znate, s vama i vašim mužem. -U redu.
Kakav način da se provede subota. Hvala, gospodine.
U redu, vidimo se u ponedeljak.
Znači i vi ste ljuti na mene? -Samo ne vidim kako još uvek niste uvereni.
Mislim da ne mogu da se složim s nekim stvarima. -Navedite jednu stvar.
Osećam da želim da odem tamo i pogledam. Je li to ludo?
Gde?
Ne znamo kakav je taj bar. Zvuči kao da nikad nije platio svoj račun.
Možda je barmen izašao da ga uhvati.
Da li su susedi zaista mogli da čuju sve?
Šta ako vas uhvate?
Kršim li neki zakon? -Nemam pojma.
Hoćete li da pođete?
Mislim, ako nemate nešto drugo. Znam da obično žurite da odete odavde.
Ne. Sama sam ovog vikenda. -I ja.
Da se nađemo ovde za sat vremena?
Isuse, upravo ste očistili.
Andreas, nisam ništa naručila. -Ne, gospođo. Izvolite.
O, opa. Hvala. -Do večeras.
"G. i gđa. Majkl Romanov"
"Veliki knez poziva vas u Zimski dvorac."
Znači ovde se to desilo. -Da.
Treba da uđemo. -Previše je opasno.
Ja ću da uđem.
Čekajte.
Ako neko naiđe pošaljite mi poruku. -Odlično.
Hajde. Hajde, hajde, hajde!
Šta se desilo? -Neko je izašao. Siguran sam da je to bio onaj svedok, starac.
G. Klarens? -Da. Sišao je dole sa smećem. Samo produžite. -Razumem.
Kuda ćemo sad? -Ne znam.
Gde smo? -Ne znam.
Čekajte. Gledajte.
Bingo.
O, dobro veče, draga. Izgledate apsolutno veličanstveno. -O, hvala.
Ovo je tako impresivno.
Vi ste za stolom broj 6. -Bolje da se pripazite.
Ova grupa je poznata po bezobzirnosti prema ženama bez pratnje.
Dimitri, stvarno je dosta.
Šta se dešava?
Kakvo divno leto imamo na Crnom moru.
Takvo uživanje smo pripremili za vaše aristokratsko zadovoljstvo.
Sebraž!
Zdravo. Ja sam Šeli.
Nikolas Romanov, sa V.
I... -Ovo je moja žena. -Ja sam Džoan. Mi smo iz Sarasote.
A ja sam Olga Romanov-Karlson. Ovo je Albert. -Al.
Ovo su vrlo dobra mesta. -Duplo su skuplja nego prošle godine.
A u kakvoj ste vi vezi? -O, moj muž.
Razumem. -Imate li dece?
Nemam. -O, morate. -Dok ne bude prekasno.
Društvo će nestati s ovom generacijom. -Kakva će to tragedija biti.
Zdravo. -Izgledate neverovatno. -O, hvala.
I vi izgledate lepo. -Dugujem vam piće.
Gde je vaš muž... Majkl? -Pa, u stvari ima obavezu u poroti.
Na brodu?
Ne. Nije mogao da se izvuče iz toga. -Au.
Nemate ništa protiv? -Gde je vaša žena?
Na konjskom takmičenju. -Ne na brodu.
Nije očekivala da bi mogla da dođe do finala, ali došla je.
O, mora da ste veoma ponosni.
Koliko ste u braku?
Dame i gospodo iz carske porodice,
predstavljam vam velikog kneza!
Sad ćemo servirati najraskošniju gozbu mojim uvaženim gostima.
I tačno za 35 minuta, obezbediću vam zabavu dostojnu cara.
Pogledajte na planinu Rašmor.
Tako izgledaju vaši rođaci? -Tačno.
Hoćete li sačekati da nategnu tog konja?
Mogu li da dobijem kosmo? -Glupost. Dobićete votku i pićete je sa mnom.
Nazdravlje. -Nazdravlje. -Nazdravlje.
Gospodine, morate da prestanete s tim. -Ponovi.
Mislim da ćemo poneti ovo. -Sine, nadam se da ćeš ceniti te grudi.
Poznajete li ga?
Prema tradiciji ruskog dvora i u interesu naših porodičnih veza
predstavljamo cara, caricu, carevića, Olga, Tatjana,
Marija i Anastasija Romanov!
Ali opasnost vreba. Mistik, ludak,
monstruozni monah, došao je da uništi njihovu sreću.
Raspućin!
Izgleda da bi ovo moglo da potraje. -Mislim da mi je bilo dosta.
Ćao, dušo.
Onda? Šta je rekao?
Rekao je da obično nije ovakva gužva.
Pretpostavljam da to ubija vašu alternativnu teoriju slučaja.
Razočarani ste?
Ne. Ne smeta mi da budem temeljna.
Ne, pobrinuo sam se za to.
Zaveži.
Hajde.
Ja vozim, drugar. Ovo je moj auto. -Ne, ne voziš.
Želim te. -Znam.
Mislim, ne mogu da je krivim,
jer ceo njen život ljudi čuju ime... i uzbude se.
A to nije način na koji je odrastala. To je stalno bilo...
Ne znam. Tako sam pijan.
Proveravano.
To je reč terapeuta.
Mislila sam da smo bili tamo da radimo na našim problemima.
Onda sam se pitala da li smo bili tamo radi njegovog problema.
A sad sam shvatila da sam tamo zbog mog problema.
Koji može da bude on.
Da.
Nadam se... da nam zvezde daju znak da pokušamo, jer znate šta?
U suštini ja sam srećna osoba.
Mislim, koliko neko može da bude.
I ja.
Mislio sam da je ovo samo izgovor da se izvučemo.
Nisam mislio da ima šanse da može da bude nešto...
dobro u vezi toga.
Smrzavate se.
Hajdemo unutra.
Gde smo? -Izađi.
Čak te i ne poznajem.
Da? Došla si sa mnom do šume.
Šta misliš? -Mislim da sam ušetala pravo u tvoju zamku.
Želiš da pobegneš?
Prestani. Pusti me. -Ili šta?
Niko te neće čuti.
Ne. Prestani.
Stvarno?
Pogrešna soba.
Šta nije u redu?
Neću odgovoriti na to.
On je srećan čovek.
Ne mogu da verujem kako igraš.
Bila sam profesionalac. Pitsburško baletsko društvo.
Balerina si? -Aha. -Onda je sve jasno.
Pitsburg je malo iznenađenje, ali trebao sam to da znam po akcentu.
To je veliko društvo koje često vodi do Njujorka.
Ali onda sam slomila zglob, morala sam da odlučim šta da radim,
i udala sam se. -Znači to je tvoj posao.
Zvuči prilično dobro. -Pokušavam da se zanimam nečim.
Definitivno nisam želela da se oslobodim dužnosti u poroti.
Mislila sam da ću tako da ubijem par nedelja.
I voliš ubistva. -Da.
To bi definitivno trebalo da bude protivzakonito ali je deo civilizacije.
Ali ponekad se zapitaš. Mislim... ako nešto želiš, a neko ti smeta...
kako to teško može da bude? -Mislim da to uopšte nije teško.
Samo je teško izvući se iz toga. -Samo zato što su ljudi tako glupi.
A kako bi ti to uradila?
Pa, mislim, ako bih htela nekog ubiti, pokupila bih slučajnog stranca.
Tome ne može da se uđe u trag. To je retka vrsta. -Dobro.
A šta je sa svim ostalim?
Moraš da napraviš da to izgleda kao nesreća.
Ali ne možeš sve te gluposti da uradiš kad planiraš,
kao popis stvari, pokušavajući da zaradiš od toga,
masturbirajući posle jer si uzbuđen.
Ljudi prosto žele da budu uhvaćeni.
Pa šta te sprečava? -Nemam motiv.
Mislim, imam lep život.
I još uvek osećam...
malo ukusa slobode, s vremena na vreme.
Dobro jutro.
Ovo je tako divno. -Da.
Sviđa mi se ovde.
Mogla bih ovde da ostanem zauvek.
To je zaista dobra ideja.
Moram da idem kući. Muž mi se uskoro vraća.
Treba da počistimo. -Na šta misliš?
Pepeljare, čaršafe, lonac za kafu. -Tačno.
Stvarno moram da idem.
Vidimo se sutre? Rasprava je u 09,00.
Možeš mi poslati poruku.
Alo. Ovde Majkl. Ne mogu da dođem...
"Majkl Romanov"
Dakle... nakon našeg ponovnog detaljnog sagledavanja dokaza,
mislim da smo spremni da nakon glasanja donesemo presudu.
Ima li primedbi, Majkl?
Pitao sam se da li bi mogli da pogledamo fotografije s mesta zločina.
Jesi li ozbiljan, čoveče?
Ja bih htela nešto da kažem.
Veoma sam ponosna na ovu grupu,
i mislim da niko nikad nije dobio više pažnje od ovog optužnog.
Bili smo temeljni. Raspravljali smo o onom što je u osnovi neosporno.
A sad... vreme je da ovo završimo i nastavimo s našim životima,
uvereni u našu odluku
da smo ovde bili da služimo pravdi...
i da smo svi obogaćeni ovim iskustvom
kao građani... i kao ljudi.
Dobro došla kući. -Zdravo.
Stvarno si mi nedostajao.
I ti meni. -Kako je bilo?
Jeste li bili izolovani? Pokušala sam da te zovem. -Ne.
Raspravljali smo, ali sad je gotovo. -I?
Kriv je.
Donela sam ti nešto.
Au. Sviđa mi se.
I moram da ti pokažem nešto od ovih gluposti. Bilo je ludo.
To je bila soba. Vidi monokl tog tipa.
To je konj na brodu. -Au.
O, imali su minijaturnu verziju carske porodice.
Stvarno to dobro rade. -Da, čitao sam negde o tome.
A mali Raspućin smuvao se sa starom damom preko puta hodnika.
A to su kozački plesači. -Au.
"Ostavite poruku." -Zdravo, Majkl je.
Ulaziš li? Imamo sednicu.
Pozovi me.
Pa, je li to vreme odvojenosti bilo konstruktivno?
Mislim, mogu da govorim samo za sebe, ali jeste.
Videla sam sve te ljude tamo i to mi je otvorilo oči u vezi Majkla.
Kažite to Majklu.
Majkl, tamo je bilo mnogo ljudi s tvojom pozadinom
i pretpostavljam da su ponosni, ali stvarno su rastureni.
Mislim da sad konačno razumem zašto si takav i da to nije tvoja krivica.
Majkl?
I ja sam razmišljao.
Nikad nisam mislio da je moguće da me neko zaista poznaje.
Upoznaš nekog i želiš da imaš ta osećanja i tu strast.
I rizikovaćeš sve da budeš s njima.
Ne želim da živim bez toga.
Radije bih umro.
Zaboravio bih na sve drugo.
Znam šta je sad važno.
"Ostavite poruku." -Dođavola.
"Ostavite poruku."
Alo? -Zdravo. Srećan sam što si se javila.
Ne možeš tako da me zoveš. -Da si odgovorila ne bih morao da te zovem.
Postoji razlog za to.
Ne mogu da prestanem misliti na tebe. Moram da te vidim.
To nije moguće. -Nisam se čak ni oprostio s tobom.
Samo si odjurila s parkinga.
Želim da te vidim bar na sekundu.
Gde si? -Pred zgradom 7-11 kraj suda.
Uđi.
Ne. Ne.
Divno izgledaš.
Šta želiš?
Šta misliš da želim? -Prestani.
Zašto? -Majkl, ja sam udata. Ti si oženjen.
Bilo nam je divno zajedno, a sad idemo svako svojim putem.
Tako to ide. -Ko kaže?
Nikad pre to nisi radio?
Ne. Ali zar to nije dobro?
Ne znam kako da ti objasnim, ali srećna sam.
Zašto si to onda uradila? -Zato što je bilo zabavno.
I to je stvarno tako.
Ali moj muž je bio oženjen kad sam ga upoznala.
Bila sam rasturač porodice. To nije dobar osećaj.
Ne planiram da to ponovim.
Pogledaj se. Imaš život. Srećan si.
Mogao da budeš, sad kad si sebi dao malo oduška.
Nisam srećan. Rekao sam ti to.
Nikad nisam bio srećniji nego prošlog vikenda.
I znam da si i ti osećala to.
Ne znam šta da ti kažem... ali neću se razvesti.
Sigurno neću rasturiti tvoj brak.
A šta da sam sâm?
Zbogom, Majkl.
Gde si bio? Davno si otišao.
Gledao sam TV. -Dobro.
Znaš šta sutra treba da radimo? Da idemo na pešačenje.
Stvarno? -Da.
Ali treba da idemo ranije nego što obično ideš.
O, volela bih to.
O, moj Bože, kakvo divno drvo.
Kladim se da bi mogao da napraviš veliki sto od njega.
Pretpostavljam da bi morao da ga posečeš.
Da, verovatno.
Dobro si? -Da.
Jako se radujem što smo ovo uradili. Zar nije sjajno?
Ne znam zašto to ne radimo češće.
Odavde postaje malo teže, ako želiš možemo da se vratimo.
Ne, želim da idemo do vrha. -Dobro. I ja. -Hoćeš?
Au.
Dođavola! Šta je dođavola, seronjo! Gurnuo si me!
Ne. Ne, nisam. Pala si! -Prokleti seronjo!
Šta si dođavola mislio? -Ne znam, ne znam! Okliznuo sam se!
Ne mrdaj! Doći ću da ti pomognem!
Dušo! Dušo, pažljivo!
Šta dođavola!
U redu. U redu.
Dobro sam. U redu. -Dušo!
Dušo. -U redu. -Dušo? Šeli, o Bože moj.
O, dobro, dobro si. -Ne prilazi! Ne usuđuj se da mi priđeš!
Ne znam šta se desilo. Moraš mi verovati.
Tačno znam šta se desilo.
Dušo!
Šeli! Šeli!
Dušo?
Dušo, slušaj me.
Čekaj. Čekaj.
Ne prilazi mi. -Ne znam šta misliš.
Znaš šta mislim? Mislim da si pokušao da me ubiješ.
Nisam. Ne znam šta sam radio.
Poludeo sam. Žao mi je.
Pokušao si da me ubiješ!
Ne znam kako je trebalo toliko da shvatim da je gotovo, ali gotovo je!
Stoj.
Aaa! Bože!
O, Šeli.
Obrada by: www.exyusubs.com Preveo: Kumek**